Vänta ett ögonblick.
Hon kan få avgöra om hon vill kasta bort dem.
Javisst.
Men hur skulle det finansieras?
Det finns ganska mycket pengar i kassan, och vi skulle ha en ny kampanj.
Jag är säker på att det skulle finnas många frivilliga.
Är du? Hur länge? Och cricketen?
Vi skulle få flytta planen, mylord.
Det skulle ju krävas arbete, men vi har tills sommaren.
Och tänk vad vi vinner.
En vacker minneslund, ett stolt minnesmärke i mitten.
Där folk kan gå och sitta, och tänka på sina nära och kära.
De kan komma hit från överallt
och tillbringa en timme med sina kära minnen
ifred och vila.
Men platsen har bibehållits under många år,
och med stor möda, för cricketen.
Fältet nedanför Peckham Wood skulle kunna bli en plan.
Rätt plats borde vara mitt i byn,
där folk passerar varje dag.
Är det fridfullt och lugnt där? En lämplig plats att sörja på?
Tja, det är så de gör i Sowerby.
Det är nog där de flesta kommer att vara.
Ska inte vår plats vara bättre än de flesta, då?
Det handlar om prioriteringar, lord Grantham.
Vad är viktigast, en cricketmatch eller förlusten av en son som stupat i krig?
Då var det dags, då.
Det är en sak jag vill säga.
Jag är ledsen att jag utsatte dig så.
Glöm det.
Det tillhör det förflutna.
Du har varit en god vän till mig, Thomas.
Hade nån sagt att jag skulle bli vän med en...
Med en man som du, hade jag inte trott dem.
Men vi har varit vänner.
Jag är ledsen att ge mig av. Det är jag verkligen.
- Du kan ju skriva. - Jag är inte mycket för brevskrivning.
Jag ska göra mitt bästa,
men om vi inte ses igen
hoppas jag att du finner lyckan.
Det gör jag, verkligen.
Jag hoppas detsamma för dig, Jimmy.
Jag ska nog klara mig.
Det är bäst att jag far nu.
Jag är ledsen att Jimmy är borta.
Ja. Det var trevligt att ha ett glatt ansikte i huset.
Vi får nöja oss med mr Molesley.
Hur går dina studier?
Långsamt.
Det måste vara svårt när man inte varit i skolan på länge.
Det är inte svårt, det är omöjligt.
Men vad är svaret?
Är puddingen klar att tas upp?
Mrs Patmore? Puddingen?
Förlåt. Jag var långt borta.
Det är en sås som hör till. Ska jag sätta allt på en bricka?
Eller hjälper mr Barrow till?
Allt på en bricka, tack. Jag orkar inte bråka med honom.
Jimmy, var är du när vi behöver dig?
Mr Carson!
Vad är det nu?
Nu när Jimmy... James har rest, blir jag då första betjänt?
Eftersom du är den enda betjänten är du den första, andra, tredje och sista.
Gör vad du vill av det!
Mr Molesley, vi gör snart inte såna distinktioner längre.
Det kommer en tid när ett hushåll har tur om det finns några betjänter.
Ta upp det där till matsalen.
Gick det inte bra i morse?
Jag blev besviken, om ni måste veta det.
Men det är tidigt än.
George växer så snabbt.
Det är underbart att de verkar förändras vecka för vecka i hans ålder.
Han är ganska söt, eller hur?
Hur går det med reparationerna av brandskadorna?
Alla är så fantastiska, men jag känner mig som en idiot.
Kanske för att du betedde dig som en idiot.
Men det är bra att de har löst det om ett par dagar.
Sa jag att jag fick brev från Charles Blake?
Vad vill han?
En konsthistoriker han känner skriver en bok om della Francesca.
Han visste inte att vi har en av hans målningar.
Han är tydligen desperat att få se den.
Det är nog bara en ursäkt så att Charles kan få uppvakta Mary.
Han säger inte att han vill komma.
Han skrev för att presentera sin vän.
Simon Bricker?
Jag kan bjuda Charles, om du vill.
Det spelar mig ingen roll.
Jag tror att jag ska fråga.
Vi känner inte mr Bricker, det är enklare om Charles är här.
Men glöm inte att jag är borta från tisdag.
Om jag bara visste vart du ska.
Jag har ingen aning.
Vi kör nog runt några dagar
och stannar och skissar när vi ser nåt vi tycker om.
- Vem följer med? - Annabel Portsmouth. Det blir roligt.
Hur var din morgon, pappa?
Har ni beslutat var minneslunden ska vara?
- Nej. - Carson?
Inte än, m'lady.
Det är svårt att göra alla nöjda.
Bella Davis ringde i morse.
Hon pratade om sitt arbete med ryska flyktingar i York.
Finns det många ryska flyktingar i York?
Tyvärr. De är spridda över hela Europa, stackars satar,
och de försöker upprätta samhällen för att rädda rester av deras kultur
efter revolutionens härjningar.
Visst är det hemskt, Tom?
Jag tycker synd om alla som måste leva i exil.
Landsflyktingarna hade tur.
Jag tycker synd om dem som stannade, de torterades och mördades i tusental.
Låt honom vara, pappa.
Jag var på sjukhuset i dag
och mrs Henderson har gjort nåt mycket generöst
och skänkt avdelningen en radio
så att de kan lyssna på musik och nyheterna,
och ibland även en pjäs.
Ni anar inte hur det kan muntra upp.
De ska vara mycket effektivare nu och lättare att ställa in.
Nej-
Men jag har inte bett om något.
Nej-
Ska vi gå så att tjänstefolket kan komma in?
Hej-
Följ mig-
Se vem det är! Kom in, m'lady.
Hej, mrs Drewe.
Jag hoppas att jag inte stör er.
Hej, raring.
Hej, hur är det med dig?
Vill ni sitta ner där, m'lady?
Har de börjat rensa upp efter branden?
De gör det nu. Tack och lov var det ju bara mitt rum.
Gud, så dum jag var.
Det är underbart att ni intresserar er så för henne.
Ni håller kanske ett öga på henne när hon växer upp.
Det gör jag säkert.
Det vore en välsignelse.
Hon är ju nästan ett hittebarn utan egna föräldrar.
Ingen familj, och ingen att vända sig till.
Tim, vad är det du säger?
Vi är hennes familj nu.
Jag vet. Men vi har våra begränsningar, med tre egna.
Jag förstår dig inte.
Marigold är ett av våra egna barn.
Ja, nästan.
Jag säger bara att hennes nåd skulle vara en riktig välsignelse
om hon nu skulle vara intresserad.
Hon verkar intelligent.
Jag måste tänka på det.
Naturligtvis ska ni det.
Om folk vänjer sig vid att se er tillsammans, kan ni inte bara smita undan.
Därför måste jag tänka noga och bara göra det om jag är säker.
Ni kan bli en sorts gudmor.
Precis.
Ja, jag kan bli Marigolds gudmor.
Men hon har redan en gudmor.
Vi döpte henne och min syster...
Ni kan väl tala med herrn om det?
Se vad han anser.
Jag kunde ta henne till huset för att besöka mina syskonbarn.
Minsann, vilken tur skulle hon inte ha då?
Det är mycket vänligt, m'lady, absolut...
Fundera på det. Sedan får vi se.
Ursäkta.
Dr Clarkson har just berättat om den senaste rapporten om läkemedlet insulin.
Det kommer att göra stor skillnad för mångas liv,
det är jag säker på.
Jag håller med. Vi är en avkrok, men det är många här som har diabetes.
Tänk er. En diagnos kommer inte längre att vara en dödsdom.
Så trevligt att dina gamla intressen gör sig gällande.
- Varför säger du så? - Mrs Crawley har varit distraherad på sistone
när lord Merton svansat kring kjolarna och varit i vägen.
Du gör för stor sak av det.
Gör jag?
Vi har blivit inbjudna på te hos lord Merton på Cavenham.
Jag öppnade brevet i morse.
Kanske är du det riktiga bytet,
och han har bara jagat mig för att vilseleda.
Jag är kanske gammal, men vet ändå om en man är intresserad.
Cavenham Park lär ha vackra trädgårdar,
även om det är fel årstid för dem.
Löftet om trädgårdarna på sommaren blir det sista lockbetet.
Uppriktigt talat. Jag klarar av att bli retad,
men även min humor har sina gränser.
Iväg med dig, duktiga fröken.
Spela helig hur mycket du vill. Du gjorde nästan så att jag fick sparken.
Låt henne vara.
Den chevalereske mr Molesley.
Hon har väl inte berättat det för er?
Ms Baxter har haft problem förr, vilket ni försökte använda mot henne
tills hennes nåd satte stopp för det.
Det är allt jag behöver veta.
Jag visste att hon inte hade berättat.
Barrow, kan du berätta för mrs Patmore att jag är här?
Javisst, m'lady.
En utsökt middag, mrs Patmore.
Tack så mycket.
Madge sa att du ville prata.
Bara om det passar, m'lady.
Ni vet den unga kvinnan som arbetar på skolan?
Ms Bunting? Mr Bransons vän?
Ja, jag ville inte fråga honom om han skulle anse det pinsamt,
men jag undrar om hon skulle vilja göra lite extra arbete?
Tänk om de ringer lady Portsmouth?
Hon lovade att ljuga.
Jag känner mig nervös och jag ska inte ens åka.
Vi måste välja kläder noga
så att ni kan ta av och på dem utan min hjälp.
Jag har ju hans hjälp.
Ärligt talat, m'lady. Hoppas att jag aldrig skriver memoarer.
Det är något jag måste be dig om.
Jag är verkligen ledsen, men jag måste.
Fortsätt.
Jag måste vara säker på att det inte blir några...
konsekvensen
Vadå för konsekvenser?
Ja, du vet.
Nej. det gör jag inte.
Äh, herregud.
Jag menar, ursäkta, m'lady.
Jag kan ju inte bara gå in i en butik och köpa något.
Tänk om jag blev igenkänd?
Men jag skulle inte veta vad jag ska köpa.
Jag har tänkt på det.
Jag har ett exemplar av Marie Stopes bok.
Den berättar allt om detta.
Tar inte han hand om det?
Man borde nog inte lita på en man på det området, eller hur?
Men tänk om jag blir igenkänd?
Men du kommer inte att bli det.
Även om du blir det, är du gift
och din man lever.
Så varför inte köpa en?
Är det sant att lady Rose vill att lorden ska köpa en radio?
Hon vill det, men om han gör det är en annan sak.
Jag gillar tanken på en radioapparat,
att få höra människor prata och sjunga i London och allt sånt.
Vad är så bra med det när man kan gå på konsertsalen i York?
Jag hör hellre sången levande.
Söker ni ms Baxter, så är hon kvar där uppe.
Varför måste du få allt att låta så otrevligt jämt?
När det gäller ms Baxter, ja. Hon kom för att stödja och hjälpa mig,
men hon har brutit sitt löfte.
Jag betvivlar att hon ser det så.
Skulle hon, med sitt förflutna, komma nära ett sånt här hus?
Hon skulle ha tur om hon fick arbete på ett tvätteri.
Och hon är säkert tacksam.
Hon har ett lustigt sätt att visa det.
Ni vet väl att hon är en tjuv?
Hon stal arbetsgivarens smycken.
Det måste vara nåt mer bakom det.
Nej. Hon smög upp till sovrummet och tog smyckena.
Pärlhalsband och diamantarmband, som hon la i fickan,
sen försökte hon få det att verka som om nån brutit sig in.
Då hade hon ju ingen framgång.
De gav henne fem år, men hon avtjänade bara tre.
Hon kom ut några månader innan jag tog henne hit.
Så säg inte att hon inte är skyldig mig.
Har mrs Bates kommit ner än?
Inte än.
Vi diskuterade er vän, ms Baxter.
Är hon min vän, speciellt?
Hon verkar tro det.
Jag vet att du vill att jag ska fråga mer.
Men jag bryr mig inte om vad du tror, Thomas,
när det gäller det eller nåt annat.
Instämmer.
Nej, det gör ni inte.
För ni lyssnade på berättelsen, eller hur?
Vad handlade det om?
Ingenting.
Jag måste minnas att ordna en bil som möter Charles Blake och hans vän.
De kommer hit vid tedags.
Tror folk att vi är nåt slags hotell som aldrig ger nån en nota?
Du har redan sagt det skämtet.
Där är ni ju.
Jag behöver ert råd.
Så smickrande. Vad gäller det?
Ska jag gå?
Nej, nej. Det är ingen hemlighet.
Jag har pratat med mr Drewe.
Visste ni att de har tagit sig an ett barn, dottern till en vän som dog?
Så snällt av dem.
Men flickan är så älskvärd,
och jag tror att jag vill vara involverad i hennes framtid.
För att hjälpa henne.
Kanske med skolavgifter eller så.
Jag har pengar från mina artiklar och farfars fond.
Har Drewe fått dig till detta?
Nej-
Men jag skulle vilja visa aktivt intresse.
Det skulle vara bra för mig.
Det är dina pengar.
Gör vad du vill med dem.
Men du kan inte bara överge barnet när du blir uttråkad.
Jag kommer inte att bli uttråkad.
Kusin Robert,
såg du artikeln om att radioapparater har blivit billigare och mer tillförlitliga?
Nej-
Jag tyckte bara det var intressant.
Nej-
Vad gör mr Bransons vän här nere?
Hurså? Misstycker ni?
Senast hon kom gav hon alla en utskällning.
Jag kan inte lösa mysteriet.
Hur går det med minneslunden?
Lorden gör motstånd mot den.
Ni håller väl inte med honom?
Jo, det gör jag faktiskt.
Vad?
Jag tror inte på er minneslund.
I en stad, kanske,
men Yorkshires landskap är vår minneslund.
Jag skulle hellre se den mitt i byn.
Så att vi kunde passera den på väg till kyrkan eller affären
och att vi kunde ägna pojkarna som dog en tanke.
Ni förvånar mig, mrs Hughes.
Lorden gjorde mig besviken, men ni gör mig ännu mer besviken.
Alla relationer har sina upp-och nedgångar.
Ja. ms?
Finns det någon kvinna här jag kunde få prata med?
Javisst, frun.
Kan ni vänta där?
Jag har inte riktigt bestämt mig.
Ni kan kanske betjäna herrn först?
Så vänligt av er. Ett paket säkerhetsrakblad, tack.
Sex pence, sir.
Tack.
Dröjer vi längre kommer det snart en ny kund.
Ja.
Jag skulle vilja köpa
en sån här.
Jag kan se att ni är gift.
Jag är gift, ja.
Men ni önskar inte fler barn.
Just det. Det stämmer.
Det finns ju alltid avhållsamhet.
Naturligtvis.
Men jag vill inte ta några risker. På grund av min hälsa.
På så vis.
Tja. Det förändrar ju saken.
Tre pund och elva pence.
Behåll växeln.
Och instruktionerna?
De kan vara mycket besvärliga.
Det blir säkert bra. Tack.
Jag tar en halv crown per lektion. Fem shilling i veckan.
Ni kan använda mitt vardagsrum om ni behöver nåt privat.
Vi ses efter skolan. Adjö.
Stopp, vänta lite.
Då är Daisy som mest upptagen.
Jag kan inte komma tidigare.
Nåväl. Kanske att...
Så spännande. Men jag betalar.
Det är inte rätt att du ska betala.
Nej! Jag vill betala.
Det är snällt, det du gör.
Är det?
Nu har jag nog varit dum och fördubblat mitt arbete.
Jag undrade vem som var här inne.
Vi sorterar ut lite saker till Rose flyktingar.
Stackars Rose.
Varför är du så emot en radio?
Jag önskar nästan att hon bara sa det.
"Kusin Robert, snälla köp en radio till Downton."
- Jag skulle inte misstycka. - Du är amerikan.
Jag är inte det och jag finner det hela vara ett slöseri med tid.
Folk slösar bort timmar framför en trälåda
och lyssnar på nån som babblar meningslösheter från nån annanstans.
Men de senaste nyheterna och allt.
Den är nog en välsignelse för äldre.
Vad tycker du, Bates?
Jag kan inte se änkenåden med en radio, m'lady.
Det är en modefluga, knappast varaktig.
Nej, inte den där.
Det här är ju fint.
Lord Grantham sa att det är det kallaste huset i Yorkshire.
Ni är här. Jag blir så glad.
Så charmigt det är.
Vi gör vårt bästa.
Jag vet att det är fel årstid, men jag skulle gärna se trädgårdarna.
Borde vi inte låta lord Merton berätta hur han har planerat vårt besök?
- Naturligtvis. - Det är hans hus.
Ja. Jag vet det.
Följ med mig in.
Ni har varit väldigt tyst hela dan.
Har jag det?
Om ni ändå kunde säga vad det är.
Nåväl.
I går kväll valde mr Barrow att berätta er historia.
Det var tvunget. Förr eller senare.
Hans version är dyster, vilket inte kommer att överraska er.
Vad sa han?
Tja, till att börja med ville han påstå att ni hade nån sorts
privilegierad ställning?
Jag var en betrodd piga hos en vänlig äldre dam,
i ett rikt och respektabelt hushåll.
Men sedan sa han att ni bara tog er arbetsgivares smycken,
ni stal dem och stoppade ner dem i fickan.
Jag stal ett pärlhalsband med ett rubinlås,
två diamantarmband och fyra ringar.
Sa han att jag försökte låtsas att det varit ett inbrott?
Då så, då har ni nog fått all relevant information.
Men det måste vara mer än så.
Det måste ha funnits en orsak, ett skäl för er att göra nåt sånt?
Vadå för skäl?
Jag vet inte.
Nån som ni brydde er om
som behövde pengar för en nödsituation, nån ni desperat ville hjälpa?
Jag var en lumpen tjuv, mr Molesley,
en dömd brottsling, en fånge.
Jag tror er inte!
För att ni inte vill.
Jag kan bara säga att jag inte är den personen längre.
När ni har druckit ert te kan vi gå till terrasserna, om ni vill.
Det låter perfekt.
Faktiskt läste jag nyligen en bok om karantäner.
Jag har sett fram emot att få diskutera den.
Vi får inte tråka ut lady Grantham.
Helt rätt. Ni förstår, jag behöver er vägledning för att hålla mig i schack.
Mrs Crawley är aldrig lyckligare än när hon får chansen att vägleda.
Eller hur, kära du?
Så fint det här rummet är.
Tack så mycket.
Mamma gjorde om alla rummen på 80-talet.
Hon hade god smak, tycker jag.
Får man skryta om sin mamma?
Så lady Merton förändrade det inte?
Ada? Nej. Hon använde det inte så mycket.
Hon tyckte att det var dragigt, så nära ytterdörren.
Hon hade nog en poäng.
Om man inte trivs med att vara så nära ytterdörren.
Jag tycker att det är förtjusande.
Men det är en kvinnas rum.
Naturligtvis.
Biblioteket och matsalen är maskulina.
Salongen och musikrummet är feminina.
Så har jag fått lära mig.
Jag menade inte riktigt så.
Snarare att det behöver en kvinnas närvaro för att fungera väl.
När jag är ensam här känner jag mig som en elefant i en porslinsbutik.
Varför följer du inte med henne?
- Vadå? - Med lady Mary.
Hon blir borta nästan en vecka.
Ja, men de ska köra runt.
De vet inte ens var de ska bo.
- Hon och lady Portsmouth? - Ja.
Det låter inte likt lady Mary. Det låter lite bohemiskt.
Jag antar att hon får komma bort lite från allt, om hon vill det.
- Som alla andra. - Ja, jag antar det.
Vad tror du om Ediths plötsliga generositet? Mot flickan Drewe?
Jag missunnar inte henne den.
Med all sannolikhet är hennes älskade Gregson död,
och hon tvingas se på när hennes systers barn leker.
Hon vill ha nån att älska.
Så enkelt är det.
Problem uppstår förstås när hon får ett eget barn som distraherar henne.
Den dagen den sorgen.
Och låt oss hoppas att Drewes inte ledsnar på henne under tiden.
Var det hemskt?
Jag visste inte var jag skulle titta.
När jag tänkte på det efteråt verkade det orätt att straffa mig så.
Tänk om jag hade varit prostituerad med åtta barn och inte ville ha fler?
Skulle inte jag haft rätten?
Jag håller fullständigt med.
Jag vill gå dit i morgon och beställa ett dussin.
En räcker så länge.
Mr Bricker.
Så fantastiskt vänligt av er.
Vill ni se målningen nu? Eller efter middagen eller i morgon?
Det är helt upp till er.
Jag vill nog få en glimt av den senare i kväll
och sedan titta ordentligt i dagsljus när jag är nykter.
Ni ser ut att ha tillbringat vintern långt härifrån.
- Jag har varit i Alexandria. - Jaså?
Jag avundas er inte. Jag trivs inte i utlandet.
Är hon i köket?
Jag vet inte vilket rum hon är i,
men hon gav Daisy en lektion, och hon är kvar.
Borde vi inte bjuda henne på middag? Om hon nu är din vän?
Lord Grantham skulle nog inte vilja det.
Inte efter förra gången.
Men det verkar ju hemskt förnämt och ovänligt annars.
Jag ska fråga Cora.
Hur mår du?
Jag har inte sett dig på evigheter.
Har jag försummat dig? Förlåt mig.
Du behöver inte be om ursäkt.
Men jag tror att du har meddelat mig att jag inte är vinnaren.
- Varför säger du så? - Det är ju uppenbart.
Jag tycks inte ha krossat ditt hjärta.
Du låter besviken.
Vem är den mannen egentligen?
Simon Bricker? Bara en jag känner.
Han pratade om sin bok på Boodle's. Jag nämnde målningen, och det var allt.
Han är väldigt solbränd, den turgossen.
Charles, jag är ledsen om jag har sårat dig.
Men först på sistone har jag börjat komma ut ur dimman.
Och dimman lättar runt Tony Gillinghams smidiga och fogliga figur?
Kanske det.
Tja, all lycka till er båda.
Jag menar det.
Därför kom jag hit, för att önska dig lycka till personligen.
Vi borde ge henne möjligheten.
Är ni säkra? Jag vill inte känna att jag tvingar er.
Var inte dum. Detta är ditt hem.
Vart gick Tom?
- Ms Bunting är där nere. - Vad?
Hon har undervisat en av pigorna i köket.
Tom ska fråga om hon vill äta middag.
Milde himmel, ni menar inte allvar.
Hon är den första vän Tom har fått som inte rör oss
och vi måste respektera det.
Så varje gång vi har en middag måste vi bjuda in Rosa Luxemburg?
Vem är hon?
En tysk kommunist som blev skjuten och slängd i kanalen.
Det ödet önskar vi inte ms Bunting.
Jag är nog galen. Jag såg inte tiden.
Mrs Patmore har fått laga hela middagen ensam.
Du kan hälsa henne att du är begåvad i matematik.
Vems idé var det att fråga mig? Din?
Nej, det var Rose.
Men det är nåt nytt för mig.
Att inte vara ensam om min åsikt vid bordet.
Så bra om jag har uppmuntrat dig att stå på dig,
men jag känner inte för att utsätta varken mig själv
eller lord Grantham för ännu ett kraftprov i kväll.
Tacka dem, och säg god kväll från mig.
Jag behöver inte skjuts. Jag går gärna.
Man tar seden dit man kommer.
Men känner du nånsin att du har stannat för länge?
Varför säger du så?
Man behöver inte alltid göra som de andra.
Du har mer i dig än så.
Det undrar jag.
Du skulle kunna göra vad som helst om du bara ville det.
Jag kan inte förneka det.
Fint att höra dig prata som om jag hade en framtid.
Det har du, men inte här.
Inte hos de här människorna.
Din koppling till dem är förstås Sybil, men av det du sagt
tror jag att hon var unik i denna familjen.
Fri från fördomar, fri från trångsynthet.
Det är sant. Hon var unik.
Jag ber dig bara att minnas
att du var den som frestade henne att fly mot friheten.
Det var jag.
Men jag vet inte om jag kan vara så igen.
Det kan du.
Det vet jag.
God natt.
Var är din vän?
Hon kunde inte stanna. Hon måste hem.
Vilken lättnad.
Vad gjorde ni i Alexandria?
Flydde från vintern, och tittade på vackra saker.
Vackra och mycket gamla saker.
Jag håller inte med.
Så ni samlar in kläder till de ryska flyktingarna?
Jag sa nej först eftersom
det kändes så olikt mig, men sen
tänkte jag på dem, hur de levde före fallet.
De gjorde allt ni skulle göra.
Precis. De dansade, shoppade och träffade vänner.
Sedan blev de plötsligt utkastade och fick klara sig själva.
Jag kände att jag måste hjälpa till.
Tur att ms Bunting tackade nej till vår inbjudan,
annars hade hon sagt att de var aristokrater och förtjänade det.
Hon anser att den gamla regimen i Ryssland var orättvis.
Hon hoppas att det blir en förbättring nu.
Gör det henne till orosstiftare?
Jag håller med henne.
Du anser inte att vissa barbariska handlingar minskar sympatierna för förövarna?
Det var förstås hemskt.
Men engelsmännen dödade kung Karl I
för att skapa balans mellan tronen och parlamentet.
Jag dödade inte honom personligen!
Jag sköt inte den kejserliga familjen!
Jösses. Är detta vad man kallar en livlig diskussion?
Nu brukar pappa hämta sin pistol.
Mary, reta inte mr Bricker.
Han har kommit för en målning
men hamnar mitt i inbördeskriget.
Vi ska inte dela upp oss ikväll.
De kommer bara att bråka då.
Mr Bricker vill se tavlan, och alla dröjsmål är en plåga.
Ni läste mina tankar.
Carson, hur gå vidare med minneslunden?
Du har nog inte ändrat åsikt?
Jag inser ju att jag förlorar.
Men hellre övertygad än besegrad, mylord.
Och jag är inte övertygad ännu.
Kusin Robert,
såg du att kungen ska tala i radio?
Det stod i tidningen i dag.
- Var inte fånig! - Det är sant.
Invigningen av brittiska imperiet-utställningen.
Det sänds den 23:e.
Tänkte bara att du nog ville veta.
Är det sant, Carson?
Jag tror det, mylord.
Och han ska tala om det brittiska imperiet.
Jag undrar.
Om kungen vill använda radio för att tala till folket, måste vi kanske lyssna.
Jag skulle inte säga det.
Handlar det inte om att kungen tvingas att acceptera
ett förödmjukande uppdrag från sina ministrar?
Skulle kungen vara svag, Carson?
Nej, mylord.
Men även kungar måste ge vika ibland.
Borde vi inte stötta honom medan han uthärdar?
Upp med hakan. Vi kan alltid hyra en.
Vi kan inte korrumperas om den bara är i huset en dag.
De sa att ni var här ute.
Jag ville ta en nypa luft före vår middag.
Jag har svikit er, eller hur?
Det skulle jag inte påstå.
Ni är den ni är.
Ni gjorde era val och ni har fått betala priset för det.
Men ändå.
Jag är inte den ni trodde.
Det är inte upp till mig att döma.
Det har ni haft nog av.
Jag har förändrats. Jag är annorlunda nu.
Jag önskar att ni kunde tro mig.
Ni säger ju inte varför ni gjorde det?
Därför att...
Jag är inte övertygad om att ni agerade ensam.
Kanske inte.
Men jag vill inte prata om det.
För ensam eller inte så valde jag att stjäla,
och det finns ingen mening med att skylla på andra.
Och jag får inte ha en åsikt?
Ni hade ju inte gjort det,
oavsett vem som bad er eller provocerade er.
Det påstår jag inte.
Om en man måste se nära och kära svälta, vem vet vad han gör?
Men jag svalt ju inte.
Tro mig.
Jag skulle ge en lem för att få skriva om det kapitlet i mitt liv.
Men det kan jag inte, mr Molesley.
Inte ens för er skull
kan jag det.
Vet ni med säkerhet hur den kom hit?
Greve nummer två var vår samlare.
Han köpte den när han var ung och gjorde sina obligatoriska resor.
- Som var när då? 4789.
Vi har ett brev från hans mor.
Hon hade hört om Bastiljens fall och sonen var på väg genom Frankrike.
Hon var så desperat att få hem honom att hon skickade det med bud.
- Mödrar. - Vissa saker förändras aldrig.
Många saker förändras aldrig.
Imorgon kan jag visa några andra tavlor han tog hem,
om ni hinner innan ni åker.
Jag har all tid i världen.
Det vore väldigt trevligt.
Det finns kaffe i salongen.
Tack.
Vi kommer strax.
Isis! Kom hit!
Jag kan inte tro det.
När hon förklarade hur det hela fungerade, såg jag det direkt.
Du är ett matematikgeni.
Hade jag haft en lärare som hon i skolan
skulle saker kanske blivit annorlunda.
Det gick väl inte så illa?
Trevligt att se några leenden i slutet av en lång dag.
Daisy hyllar ms Bunting och hennes undervisning.
Bäst att hålla tyst om det.
Hon är inte mr Carsons favorit.
- Hurså? Vad har hon gjort? - Det är inte det.
Det är vad han kallar hennes "farliga idéer".
Farliga eller ej, det är säkert bra idéer.
Akta. Han kan tro att du har blivit smittad.
Vad sa ni?
Daisy är rädd att hon blivit smittad av en förkylning från springpojken.
Lorden och jag ska vandra till byn i morgon
för att se på möjliga platser.
Jag ogillar att vi inte står på samma sida.
Vi är olika, mr Carson. Vi kan inte alltid vara ense.
Jag vet det.
Men jag ogillar det.
Jag kan inte ta ett beslut, Baxter, förrän du berättat hela sanningen.
Det har jag gjort, m'lady.
Jag menar inte att du har försökt dölja nåt, tvärtom.
Men jag har inte fått höra hela historien.
Ärligt talat vet jag inte varför jag inte har sparkat dig.
Anställa en smyckestjuv för att se efter smycken? Det är ologiskt.
Jag vet inte vad mer jag ska säga.
Sparkar jag dig inte för dina brott
borde jag sparka för att du dolt dem.
Ska jag ta det som att jag har fått sparken?
Jag vet inte. Jag vet inte varför inte, men jag vet inte.
Vad var det med Tom?
Pappa klandrar ms Bunting för att ha fyllt honom med gift,
men jag är inte säker.
Han har så lite liv utanför oss.
Inget liv alls, efter Sybils död.
Men jag tror att han börjar bli den han faktiskt är igen.
Är det en dålig sak?
För oss, kanske. Men inte för honom.
Jag går upp-
God natt på er.
Finns chansen att kusin Robert skaffar en radio?
Skaffar han den inte för kungen så är det hopplöst.
Det är sant.
Jag älskade Rose definition av ett vanligt liv,
att dansa och shoppa och träffa vänner.
Jag ska också lägga mig. Jag är trött.
Men jag hoppas att du blir glad.
Om det blir Tony till slut?
Inget kan göra mig gladare än att få se dig lycklig.
Men var helt säker innan du beslutar dig.
Varför säger du så?
För att du är smartare än han.
Det fungerade kanske förra århundradet
när kvinnor måste dölja sånt bakom gott uppförande och arv.
- Men Inte nu. - Jag håller inte med.
Tony är nog lika smart som jag.
Då har en av oss rätt och en fel.
Du är orättvis.
Jag är ingen överhettad piga
som dreglar över Douglas Fairbanks fotografi.
Plantageneter är lika mottagliga som pigor när det gäller sex.
Talar vi om sex? Eller kärlek?
En fråga som mänskligheten har brottats med sen tidernas begynnelse.
God natt.
Stackars Tom.
Han är som en buktalardocka
för den hemska kvinnans idéer som spottas ut ur hans mun.
Hon har kanske gett honom modet att säga vad han tycker
istället för att sitta tyst och lyssna på mycket han inte instämmer i.
Hon stjäl honom. Jag kan känna det. Hon drar honom till andra sidan igen.
Det hoppas jag inte.
Men om han känner att han måste åka, så måste han.
Men han tar inte Sybbie med sig.
Var inte fånig.
Jag menar det!
Sybils enda barn ska inte tas ifrån alla hon älskar
för att uppfostras av en harpya i en amerikansk kloak!
Om det blir aktuellt, pratar vi med Tom.
Och jag föreslår att vi försöker vara lugnare.
För Guds skull,
får jag inte vara arg när vårt äldsta barnbarn kanske stjäls ifrån oss för alltid?
Och säg till din vän Bricker att sluta flirta med Isis!
Det finns inget mer ouppfostrat än att försöka stjäla nån annans hunds tillgivenhet!
Visst. Jag ska säga åt honom
att sluta flirta.
Jag har nog packat ner allt. Ert paket är här, m'lady.
Tack.
Inget är nog för svårt att fästa själv.
Lord Gillingham kan alltid hjälpa mig.
För sista gången, är ni säker att ni vet vad ni gör?
Det tror jag nog.
Anna, så som saker utspelar sig kommer man att leva på mycket mindre yta framöver.
Mina farföräldrar bodde i stora rum, omgivna av tjänare.
Om de var oense behövde de knappt märka av det.
Det kommer inte att bli så för oss.
Jag måste vara säker på att jag vill ha honom
både som min vän och älskare,
och som min make.
Jag tror att det är en stor risk.
Snälla.
Inte två föreläsningar på samma kväll.
Jag har redan blivit uppläxad av mr Blake.
Berättade ni för honom?
Bara att jag tror att lord Gillingham är rätt.
Poängen är att jag vill gifta mig igen
och jag vill absolut inte skiljas.
Jag önskar er lycka till, m'lady.
- God morgon. - God morgon.
Se där. Det är nog en perfekt plats för mig.
Miljontals män dödades, mylord, och vi kan minnas dem med ett stenkors
där kvinnor kan stanna till och skvallra.
Jag föredrar att säga att medan folk lever sina liv
påminner vi dem om de män som dog.
De gav sina liv för vår frihet
och vi bör minnas dem på en passande plats,
där man kan sitta en stund och knyta sitt skosnöre.
God eftermiddag, mylord.
Mrs Elcot. Vad gör ni här?
Väntar på vår Robbie.
Han vill hälsa på sin far ibland, efter skolan.
Så fint att ni går hit särskilt för det.
Nej, han följer med mig när jag är på väg till affären
eller posten och han passar på att besöka graven då.
Min Bob var en underbar man
och far, och jag vill inte att vår Robbie ska glömma honom.
Inte om jag kan motverka det.
Nej, naturligtvis inte.
Tack, mrs Elcot.
Era ord har gjort stort intryck på mig.
Håller du inte med, Carson?
Det gör jag. Ja.
Stort intryck.
Mylord.
Varför kallas radion trådlös när det finns så många trådar?
Vet ej.
Det händer ju inget.
Den värms bara upp, m'lady.
Allt är klart.
Vänta lite! Är det Jack Hylton?
Visst är det spännande!
Vad är det jag ser?
Tjänstefolk som sölar i hallen? När hennes nåd kommer snart?
Titta där. Får jag en chock om jag rör vid den?
Bara om du lyssnar på den.
Jag tycker att det är spännande.
Vi blir moderna, mr Carson.
Vare sig ni vill det eller ej, kommer Downton ifatt tiden som vi lever i.
Det är precis det jag är rädd för.
Hejsan.
Men innan jag går hoppas jag att vi alla är eniga om planen.
Det är väldigt vänligt av er, m'lady.
Är det inte, Margie?
Mycket vänligt.
Jag vill att lilla Marigold ska få alla möjligheter.
Som sagt, mycket generöst.
Ni misstycker inte om jag är en del av hennes liv?
Hon behöver en chans att få drömma.
Akta så att ni inte fyller hennes huvud med alltför många drömmar.
Detta är en fantastisk möjlighet som ni erbjuder. Tack.
Vi ses snart.
Hej då.
Vad är fel?
Varför skulle nåt vara fel?
Du kunde ha varit vänligare.
Detta ska inte vara hennes dockskåp, och Marigold hennes docka
som hon får pussa och kela med, och kasta när hon tröttnat.
Hon kommer inte att tröttna.
- Hur kan du vara så säker? - Jag är säker.
Jag är ute på gården. Ropa när maten är klar.
Händerna, tack.
Det skänker mig stort nöje och tillfredsställelse
att få komma hit i dag med drottningen
för invigningen av utställningen om det brittiska imperiet.
Jag antar att han inte kan höra oss.
Nej, det fungerar inte så.
Ms Mary Crawley.
Välkommen till Liverpool, ms. Hoppas att ni ska trivas.
Det kommer jag säkert.
Ja. Nu har ni hört hans majestät kung Georg V:s röst.
Vad tycker du, Carson? Mrs Hughes? Kungen i radio.
Jag föredrar att tänka på honom på sin tron, mylord.
För mig är detta en bra sak.
Han blir mindre av en myt, mer av en man.
Jag hoppas att ni alla har fått ut nåt värdefullt av detta.
Mrs Hughes har rätt. Radion gör kungen mer verklig.
Men är det så bra?
Monarkin har blomstrat genom magi och mystik.
Tar man bort det kan folk tro att kungafamiljen är precis som vi.
Skulle det vara så fel?
Bara om de vill stanna kvar i Buckingham Palace.
Upp med hakan, mr Barrow. Tyckte ni inte om att höra kungen?
Det är nog svårt för er nu när Jimmy är borta.
Alla behöver en speciell vän då och då.
Jag var inte speciell för honom.
Inte på riktigt.
Jag håller inte med. Jag tror att han tyckte om er.
Kanske. Lite.
Men jag tror inte att jag är särskilt omtyckt här.
Vill ni vara det?
Det finns stunder då jag vill känna gemenskap.
Låter det lustigt?
Inte för mig. Inte alls.
Ska jag låta dem hämta den imorgon, mylord?
Måste han det?
Måste vita bort den så snabbt, nu när den är här?
Ställ den i det lilla biblioteket.
Tack för att du ändrat dig.
Visste inte att jag talat emot den.
Så synd att Mary missade detta, för en tråkig teckningsresa.
Galenskap, att inte uppge ett falskt namn.
Gör alltid en lögn så sanningsenlig som möjligt.
Blir du sedd har du rätt namn och är ensam på rummet.
Varför skulle du inte vara i Liverpool?
Hur lyckades du få rum som är anslutna?
Jag är inte en fullständig idiot.
Som tur var är inte hotellchefen det heller.
Jaha, hur lyder planen?
Den är enkel.
Vi går till Church Street och äter en delikat middag.
Efter den kommer vi tillbaka hit.
Och älskar.
Precis.
Vi ska älska hela natten,
faktiskt så länge som nån av oss kan hålla ut.
Det låter fullständigt rimligt.
Jag tänkte fråga hur det gick i morse.
Vi har löst det. Den kommer att vara i byn.
Hoppas att ni inte är alltför upprörd.
Jag bad bara om att få bli övertygad.
Min promenad genom byn övertygade mig.
Och det finns en bonus.
Vad är det?
Vi är åter ense, mrs Hughes.
Det känns inte bra när vi två inte är ense.
Så ni smickrar.
När ni pratar sådär får ni mig att vilja titta i spegeln
så att håret ligger som det ska.
Sluta nu.
Nej, jag menar det.
En polis är här för att träffa er, mr Carson.
- En polis? - Bara överkonstapel Willis, mr Carson.
Mr Willis.
Tack, mr Barrow.
Ni lyckades inte skrämmas.
Det var allt.
Sätt er, mr Willis, och drick en kopp te.
Så hur kan jag hjälpa er?
Tja, det är en lustig sak, men vi kan lika gärna gå rakt på sak.
En man bodde här förra året, mr Alex Green. Arbetade för lord Gillingham.
Jag minns honom väl.
Varför inte, han dog ju så tragiskt inte långt efteråt?
Det är allt jag behöver.
Jag skulle bara höra om ni mindes honom och...
Tack.
Och en varning, vi måste kanske ställa lite frågor.
Jag förstår inte.
Jo, något har dykt upp,
och innan de går vidare vill de se om det är av betydelse.
Men vad är det? Vad har dykt upp?
Ett vittne.